![](http://old.media-azi.md/sites/default/files/juristul%20presei-Imagine_5_49.png)
Este întemeiată sau nu cererea funcționarului?
Răspuns: Persoanele publice recurg adesea la acționarea jurnaliștilor în justiție, invocând încălcarea dreptului la respectarea vieții private și de familie[1]. Deși acest drept fundamental este prevăzut atât de legislația națională, cât și de cea internațională, protagoniștii investigațiilor uită că acesta nu are un caracter absolut[2]. În virtutea legii, dacă interesul public[3] de a cunoaște o informație depășește interesul persoanei vizate de a nu o da publicității, presa nu poate fi trasă la răspundere pentru materialele publicate[4].
Unde mai pui că, atunci când este vorba despre persoanele aflate în serviciu public (persoanele publice[5]), ele trebuie să accepte ingerințe în viața lor privată în mai mare măsură decât cetățenii de rând[6]. Totodată, în jurisprudența națională și cea internațională a fost stabilit principiul potrivit căruia lărgimea ariei de cercetare jurnalistică este proporțională gradului de implicare a persoanei în viața publică, precum și importanței faptelor/evenimentelor în care persoana este implicată.
Privitor la publicarea fotografiilor preluate de pe rețelele sociale (spațiu public), precizăm că dreptul la respectul vieții private și de familie nu se extinde asupra informațiilor obținute în locurile publice când persoana nu poate conta în mod rezonabil pe intimitate[7].
Menționăm că legea stabilește în mod exact tipul solicitărilor ce pot fi evocate de către persoana care consideră că presa i-a încălcat dreptul la respectul vieții private. Mai exact, funcționarul vă poate solicita exprimarea scuzelor și compensarea prejudiciului moral și/sau material cauzat[8]. Dreptul la replică poate fi solicitat numai în cazul în care persoana pretinde că a fost prejudiciată prin răspândirea unor judecăți de valoare fără substrat factologic suficient. Totodată, legislația nu acceptă „retragerea materialului” drept un mijloc juridic de restabilire a persoanei în drepturi. Prin urmare, aceste două solicitări necesită a fi neglijate din start.
Precizăm că, în litigiile de acest fel, legiuitorul obligă reclamantul să se conformeze unor termene restrânse pentru a depune cererea prealabilă ori pe cea de chemare în judecată. Mai exact, scrisoarea funcționarului trebuia expediată în termen de 20 de zile de la data la care el a aflat sau trebuia să afle despre informația defăimătoare. Ținând cont de faptul că cererea prealabilă a fost trimisă după mai bine de patru luni de la publicarea materialului jurnalistic, reporterii vor putea să solicite instanței de judecată scoaterea de pe rol a cererii de chemare în judecată.
Rubrica „Juristul Presei” a fost lansată de Centrul pentru Jurnalism Independent (CJI) cu scopul de a sprijini activitatea jurnaliștilor și a instituțiilor de presă, oferindu-le soluții juridice corecte, adaptate fiecărui caz în parte. În fiecare zi de vineri puteți afla răspunsuri la chestiuni ce țin de apărarea onoarei, demnității și reputației profesionale, accesul la informație, dreptul la viața privată, statutul juridic al organizațiilor mass-media, dreptul de autor etc.
Materialele publicate reflectă opinii juridice cu caracter consultativ și nu reprezintă o sursă autentică de drept. CJI nu poartă răspundere pentru prejudiciul suferit de către destinatarii consultației drept urmare a luării deciziilor bazate pe informația furnizată.
Răspunsurile oferite anterior în cadrul acestei rubrici le puteți găsi aici.
Persoană publică – persoană care exercită funcții publice sau o altă persoană care, datorită statutului, poziției sociale sau altor circumstanțe, trezește interesul public;